TINGHUSET
Hva skal til for at du følger rettens påbud?
Det er innlysende at du ikke tar saken på alvor.
Du får ikke fortsette å trakassere disse menneskene.
Er det forstått?
Om du bryter kontaktforbudet,
kan jeg forsikre deg om at du vil tilbringe 40 dager i kretsfengselet.
Jeg mener det.
Ett lovbrudd til.
Det som er innlysende for denne retten, er at du trenger profesjonell hjelp.
Og sinnemestringskurs.
Denne retten har rådet deg til å få rådgivning,
men siden du ikke kan eller ikke vil gjøre det frivillig,
pålegger jeg deg det for at du skal slippe å sone.
Har jeg gjort meg forstått?
Melinda?
Ja, ærede dommer.
BITTERHET, SINNE, NAG, HARME, UVILJE
ONDT BLOD, FIENDSKAP, UVENNLIGHET, AVSKY,
ANTAGONISME, GIFTIGHET, ERGRELSE, VONDSKAP,
SKADEFRYD, IRRITABILITET, ONDSINNETHET
Nåvel...
Tror du at du har problemer med sinnet?
Ja, jeg har et jævla sinneproblem.
Føler du deg berettiget til å ha dette sinnet?
Det er som å spørre om jeg har rett til å være sulten.
Han forårsaket alt dette.
Alt sammen.
Det er ikke meg. Den drittsekken har meg å takke.
- Hva har han deg å takke for? - Hvert jævla åndedrett han tar.
Hvorfor føler du det sånn?
Du aner ikke hva han gjorde mot meg.
Du aner ikke.
Vil du fortelle hva han gjorde?
Har jeg noe valg?
Vi har alle valg.
Ikke når en forbanna dommer tvinger meg til å sitte her.
Vet du hva? Dette er pissprat.
Denne jævelen plager meg, og han slipper unna med det.
Hva skriver du?
Bare notatene mine.
Og hva står det i notatene dine?
Er jeg en stereotyp?
Er det det du tror du er?
Nei, for faen!
Jeg er lut lei av å høre det.
Hver gang en svart kvinne blir sint, er hun en stereotyp.
"Å, hun kastrerer menn."
- Er det det du tror du gjorde? - Megge...
Hører du ikke etter?
Jeg gjorde aldri noe mot ham.
Jeg var alt han trengte av meg.
Jeg var...
Jeg var sterk da han trengte det av meg.
Jeg spilte svak da han trengte det.
Jeg var ynkelig.
Jeg var...
Ikke fortell meg at jeg ikke har rett til å være sint.
Er det det du tror jeg sa?
Jeg bryr meg ikke om hva du sa, men dette er feil.
Alt dette er feil.
Jeg har et forslag.
Hva med å begynne med begynnelsen?
Hjelp meg å forstå denne uretten. Fortell meg hva som skjedde.
Hvor langt tilbake vil du gå?
Jeg husker hver forbanna dag.
Det er det som er problemet.
Jeg klarer ikke å glemme.
Jeg får det ikke ut av hodet.
Så...
Hvor langt vil du gå?
La oss begynne med begynnelsen.
- Ok. - Hvordan møtte du ham?
Det regnet.
Jeg var på college,
og jeg satt og leste sent.
Det høljet ned.
Jeg vet ikke, men sprø ting skjer med meg i regnet.
Rundt vann.
Jeg skulle tilbake til studenthjemmet og løp rett på ham.
- Nei! - Faen!
- Nei, nei! - Kan du ikke se deg for?
Flytt deg, din dust som løp rett på meg!
Hva feiler det deg?
Faen!
Hei.
Er Melissa her?
Det er ingen Melissa her.
Å, Melinda. Melinda er...
Hva vil du?
- Hvem er dette? - Drittsekken.
Beklager. Her er noen av arkene dine.
Herlig. Simpelthen herlig.
Og du har nok et par av mine.
Nei, det har jeg ikke. Beklager.
Her. Tilgi henne. Hun er dårlig i historie og måtte levere inn en oppgave...
Sarah!
Ha det.
Jeg er lei meg for at jeg gikk på deg.
Jeg går i egne tanker når jeg jobber med et prosjekt.
- Beklager. - Ok. Greit.
Men jeg har under et døgn på å skrive ferdig oppgaven min.
Så ha det.
Grunnlaget ditt er helt feil på de første fire sidene,
og faktaene rundt den spansk-amerikanske krigen er feil.
Det vil professor Huff se med en gang.
Hvordan vet du det?
Han underviste meg i fjor.
Jeg beklager at jeg leste de første sidene.
Jeg fikk A av ham.
Jeg kan hjelpe deg om du vil.
Jeg var så sint første gang jeg så ham,
at jeg ikke engang skjønte hvor kjekk han var.
Vær så snill?
Han var vakker. Det skal han ha.
Djevelen vet hvordan man leverer full pakke.
Foran meg sto alt det jeg likte.
Han var mørk, sexy.
- Det var 1497. - Nei.
Det er for vanskelig for meg å huske. Kan vi ta en pause?
Jeg vil ikke snakke mer om dette.
- Du har ikke mye tid. - Dette er for mye, ok?
Hjernen min er overbelastet.
La oss snakke om deg.
De arkene du trengte, hva var det?
Si det.
Jeg kan ha funnet løsningen på et eldgammelt problem.
Jeg lager et selvladende batteri.
Om det funker, kan det brukes i biler, hjem, hva enn det måtte være.
Og jeg vil bli styrtrik, mens jeg redder miljøet, selvsagt.
Selvsagt.
Han var så sjarmerende, så glatt.
Jeg skulle bare ønske
at noen hadde sagt til meg, der og da:
"Reis deg og løp så fort du kan, jente,
for denne mannen vil sønderknuse deg."
Hvordan gikk det?
Si det.
Men vi leste jo. Beklager.
La meg snakke med professor Huff.
Nei, nei. Dette er bare bortkasta penger.
Jeg kan ikke gjøre dette mot moren min.
For å være ærlig
var hun overrasket over at jeg skulle studere.
Jeg var ikke like smart som søstrene mine.
Kom hit.
Melinda.
- Hei. Hva gjør dere her? - Mamma...
Søstrene mine kom for å fortelle meg at moren min var død.
Nei. Nei!
Moren min og jeg hadde alltid stått hverandre nær.
Må hun hvile i fred. Amen.
Jeg var nummen. Jeg var desperat etter å føle noe som helst.
Det var slik dette skjedde.
Han var der i rett tid for å utnytte meg.
Hei.
- Jeg heter Brenda. - Hei, jeg heter Robert.
Har du et etternavn?
Gayle.
- Hvordan kjenner du Melinda? - Fra skolen.
Vi har ikke sett deg her i traktene.
Ja, jeg kommer fra Kirkwood.
Da er dette en ny side av sporet for deg.
Hva jobber du med?
Jeg studerer.
Det er bra. Det er bra.
Ja.
Om du ikke har en jobb, hvem betaler så for det?
Studentlån. Stipender.
- Slike ting. - Å, så du må være smart.
Eller en idrettsutøver.
- Nei, ingen idrettsutøver. - Nei?
Dette er kjæresten min, Casey.
- Hei. Hyggelig å hilse på deg. - Hei. I like måte.
Og dette er Kalvin, Brendas forlovede.
- Skjer 'a? Hyggelig å hilse på deg også. - Så hva studerer du?
Maskinteknikk.
- Devon, kom hit. - Hei.
- Hei. Det var leit å høre om moren deres. - Takk skal du ha.
- Hvordan går det? - Bra.
Jeg er så uhøflig. Hva het du igjen?
- Robert. - Robert. Robert, dette er Devon.
Devon, dette er Robert.
Devon er Melindas kjæreste.
- Ekskjæreste. - Du vet hun fremdeles elsker deg.
Å, Mel, se hvem som kom!
Hei.
- Jeg kondolerer. - Takk.
Å, Devon, bli med meg et øyeblikk. Melinda, vi må takke pastoren.
- Du kjenner ham? - Ja.
- Ok. - Jeg er straks tilbake, ok?
Ok.
Robert!
- Hei. - Hei.
Hvorfor drar du så tidlig?
Du har familien din. Jeg ville bare se til at du hadde det bra.
- Takk. - Ja.
Selvfølgelig.
Vi snakkes senere, ok?
Vent. Hvor skal du?
Til toget.
Til toget? Det er langt unna. Gikk du hit?
- Gikk du? Jeg kan bare kjøre deg. - Nei, det går bra.
Nei. Jeg henter nøklene. Straks tilbake. Jeg kjører deg.
Mel. Meli...
Jøss, er det huset ditt?
Nei. Det er huset mitt.
- Bor du der? - Ja.
Kan jeg komme inn?
Ja.
- Se deg for. - Takk.
Hva slags musikk er dette?
Kødder du?
- Hva? - Dette er Nina Simone.
- Har du aldri hørt om henne? - Nei.
Da må jeg spille noe for deg. Vent.
- Jeg står over. - Nei, nei.
Du må høre stemmen hennes. Stemmen hennes er som å gå i kirken.
Hør.
- Det er litt trist. - Om forlatelse.
Nei, nei, det går fint. Bare ha det på.
Hvor lenge har du bodd her?
En stund.
Jeg vet det ikke er stort, men onkelen min etterlot den til meg,
og tanta mi lar meg stå gratis her i oppkjørselen.
- Hvor er foreldrene dine? - Faren min er i fengsel.
Moren min etterlot meg hos bestemor, som oppdro meg til hun døde, da jeg var 14.
Så flyttet jeg ut hit til tanta mi, og jeg har bodd her siden.
Det var trist å høre om moren din.
- Hun hørtes ut som en god kvinne. - Ja.
Ja, hun var utrolig.
Hun...
Det er i orden.
Kom hit.
Jeg er lei meg.
Det var noe med måten han sa han var lei seg på, som fikk meg til å tro ham.
Og måten han holdt meg på.
Jeg vet det lyder teit, men du må vite at jeg var et barn.
Han fikk meg til å føle meg trygg og sterk og...
Du er vakker.
...vakker.
Moren min var ikke engang kald i graven, og der var jeg.
Hva slags mann utnytter en jentes sorg?
Det skal jeg si deg.
En sleip ål av en jækel, det er hvem.
Han måtte vite at sorg kan gjøre deg til en fremmed for deg selv.
Og i tillegg var jeg så ung.
Han hadde sinnet mitt, hjertet mitt, hodet mitt,
og la oss ikke glemme det, jomfrudommen min.
Hva hører du på her inne?
Har du aldri hørt om Nina Simone?
- Å, det er mammas musikk. - Eller den guttens.
Skal du treffe ham igjen?
Ja, og jeg skulle ønske du kunne slutte å si "ham".
Han heter Robert, og jeg liker ham veldig godt, ok?
Og jeg vil at dere også skal like ham.
Ligger du med ham?
Det er et rettferdig spørsmål.
Men det jeg vil vite, er:
Hvem er det som betaler når dere går ut på alle disse datene?
Hva?
Hør her, Melinda.
Fortell ikke den gutten at mamma etterlot deg penger og dette huset.
- Jeg advarer deg. - Greit.
Jeg hater å innrømme det, men Brenda hadde rett.
Jeg hadde begått feilen å fortelle Robert om huset
og de $ 350 000 som min mor etterlot meg.
Men det spilte vel ingen rolle for ham?
Det var meg han ville ha.
Ikke sant?
Så selskapet heter Prescott & Howard Industries.
Ok.
Og eieren, David Prescott, er en skikkelig kul fyr.
Han er alltid på utkikk etter det neste store.
Og han er en miljøvennlig milliardær som alltid snakker om å redde miljøet.
Så han finner folk med gode ideer,
og han endrer livene deres.
Han har gjort mange til millionærer bare ved å investere i prosjektene deres.
Og det er et lotteri. Han går gjennom posten og finner ideer.
Men om han liker dem, inviterer han deg til et møte,
og du må komme når han sier så,
som er ganske stilig.
Jeg sender et brev til kontoret hans hver uke der jeg nevner batteri-ideen min.
Vet du hva jeg kaller den?
"The Gayle Wind".
Etternavnet mitt. Ja.
Ok, men er batteriet så kraftig?
Ja.
Ja, men jeg syns du skal kalle det "Gayle Force Wind".
- Jøss! - Ja?
- Jeg liker det bedre. - Ja.
Jeg liker det.
Jeg må skrive det ned.
Jeg kan minne deg på det.
Lover du det?
- Planlegger du å sparke meg ut? - Nei.
Jeg har bare opplevd mange skuffelser.
Jeg vil ikke skuffe deg.
Og jeg vil ikke skuffe deg.
Vi skal bli så rike. Se der.
"Gayle Force Wind" vil la oss bo i den bygningen der,
i øverste etasje.
- Og vi skal få en av dem. - Hva? En slepebåt?
Nei, en yacht. Og jeg skal kalle den The Mrs. Gayle.
"The Mrs. Gayle?"
Ja, jeg skal kalle den opp etter deg når vi blir gift.
Du skal bli kona mi for alltid.
"For alltid". Det var det han sa.
Det var ordene han brukte. "For alltid".
Og jeg trodde på ham. Jeg stolte på ham.
Jeg var så forelsket i ham. Jeg så ikke svindleren for bare svindel.
Pokker!
Vi kan få vårt første barn før vi fyller 28 år.
Og så kan vi få en tett på, så denne kroppen ikke mister formen.
En liten baby. Jeg gleder meg sånn.
Vi skal få alle barna vi vil ha, for vi vil ha alle pengene vi vil ha.
Jeg sendte jo et nytt brev til Prescott.
Og hva om han ringer og jeg må vente på en buss?
Jeg kan bare kjøre deg når han ringer.
Hva om du ikke er her?
Ser du spillet?
Han spurte ikke, men foreslo ting,
slik at jeg trodde at jeg ville gjøre ting for ham.
KLAR TALE FRA MUSTANG
Og min santen.
LIVSFORSIKRING
Et par dager etter at han fikk bilen,
snakket jeg bare med ham når jeg ringte ham.
En dag ventet jeg en hel dag for å se om han ville ringe, og det gjorde han ikke.
Så jeg ventet to dager, og han ringte meg ennå ikke.
Melinda, vi må fortelle deg
at nå som vi alle er gift, kommer vi til å flytte ut.
- Ok. - Takk, vennen.
Så du må skaffe deg en jobb så du kan vedlikeholde dette stedet.
- Ja. - Ok.
Jeg er straks tilbake.
- Hallo? - Hei.
Å, hei sann! Står til?
"Hei sann. Står til?"
Vent litt. Hvorfor i helvete snakket han sånn til meg?
Jeg vet ikke. Fortell meg det, du.
Det var ingenting, vennen. Jeg har jobbet med batteriet mitt.
Ok, men du har ikke ringt meg på to dager.
Du ringte jo ikke meg. Jeg antok du var opptatt.
- Med hva? - Jeg vet ikke.
Jeg trenger begge hendene til loddingen.
Kan jeg ringe deg tilbake?
Har du noensinne hatt på følelsen, når en mann forteller deg noe,
at du vet det er pisspreik, men du spiller likevel med?
Ja. Ja.
Jeg visste at dette var pisspreik, og jeg prøvde å spille med.
Men selv om jeg kunne være aldri så snill,
var det også en annen side ved meg som han ennå ikke hadde møtt.
Om han løy til meg,
var det kanskje på tide å presentere ham for hurpa i meg.
Og hun er litt av en jævel.
Kall det kvinnelig intuisjon. Jeg vet ikke, kall det hva du vil.
Alt jeg vet, er at noe fikk meg til å kjøre bort dit.
Ikke bare kjørte jeg bort dit, men den samme følelsen som fikk meg dit,
ba meg parkere på den andre siden av gaten og ikke gå for nær.
Etter å ha sittet der i nesten en time, følte jeg meg ganske teit.
Jeg prøvde å snakke meg selv ut av stemmen som kom fra dypet av meg selv.
Som var meg selv.
Jeg begynte å tenke: "Hvor teit er ikke dette?
Herregud, dette virker desperat."
Der satt jeg, utenfor en manns hus...
Nåvel, bobil, og prøvde å se om han løy for meg.
Jeg visste allerede at han løy. Jeg hadde det på magefølelsen!
Jeg prøvde å bevise det jeg allerede visste.
Jeg gjør ikke dette.
Det er noe ved galskapen min.
Den er blind.
Den er ikke rasjonell, den er rasende. Den stopper ikke.
Den stilner ikke, den gir seg ikke. den er umiddelbar.
- Robert, hva var det? - Jeg vet ikke. Går det bra?
Er det slik du behandler meg?
- Gi meg hånden din! - Er det slik du behandler meg?
Er det slik du behandler meg?
- Melinda! - Er det slik du behandler meg?
- Og så ligger du med denne hurpa? - Melinda!
- Ja? Hva ser du på, hurpe? - Du sa ikke du var i et forhold, Robert!
- Ha deg vekk. Vekk! - Hva ser du på?
- Hold opp! Nei, vær så snill! - Ikke rør meg!
Hva da "vær så snill"?
- Vær så snill! - Hva da "vær så snill"?
Hold opp. Hold opp!
- Slipp meg! - Vent!
Du blør. Vi må stanse blødningen.
Herregud. Melinda.
Melinda! Melinda! Faen!
Jeg hadde så mye adrenalin
at jeg ikke visste at jeg hadde slått kroppen så hardt mot rattet.
Indre blødning.
Og det som verre var, sprukne eggstokker.
En full hysterektomi og jeg var ikke engang 21 år.
Barn, aldri.
Nei. Nei, nei.
Så du er utro mot henne,
du tar pengene hennes, hun kjøper en bil til deg og du gjør det?
Du gjør det?
Hun bør klare seg!
Det er alt jeg vet!
- Hør... - Bare kom deg vekk!
- Kom deg vekk herfra! - Kanskje det er best du drar.
Du er ikke velkommen her!
- Ha deg vekk! - Gå.
Jeg ringer deg.
Hvordan kunne han gjøre det mot henne?
Jeg var innlagt i tre uker.
Jeg hadde så sterke smerter.
Du har gjort dette siden du var liten.
- Ja. - Du blir sint og ingenting betyr noe.
Du må holde opp med det.
Jeg vet det.
Jeg visste det.
Av en eller annen grunn kunne jeg ikke styre det
mer enn jeg kunne styre hva jeg følte for ham.
Jeg skjønte snart at det meste av smerten min ikke var fysisk, den var...
Melinda!
Nei, nei. Dere må la ham snakke med meg.
Vær så snill. Jeg vil bare vite hvorfor.
Noen ganger vet ikke menn hvorfor.
Nei. De har bare masse løgner.
Kan du hente ham, June? Vær så snill.
Han kommer bare hit for å lyve til deg.
Han er nok bare blakk og sulten og ute etter penger.
Hvorfor lar du ham ikke få det av hora du nettopp fersket ham med?
Kan dere gi oss et øyeblikk?
Vær så snill.
Vi venter like utenfor denne døren.
Ok. Greit.
Kom igjen.
Jeg er så lei meg, vennen.
Jeg vet ikke hvorfor jeg lå med henne. Hun betyr ingenting for meg. Ingenting.
Det var bare sex.
Her kommer leksa.
Hvor mange ganger har en kvinne hørt slikt pisspreik?
Jeg har så dårlig samvittighet, for du har stilt opp for meg.
Jeg elsker deg. Bare deg.
Jeg lider uten deg.
Jeg trenger deg.
"Jeg er lei meg. Jeg er så lei meg.
Jeg lover å ikke gjøre det igjen."
Og på en eller annen måte funket alltid den dritten.
Frem til det var stopp.
Han hadde meg hektet. Med kjærlighet.
Og jeg elsket ham.
Det kunne jeg ikke forhindre, uansett hva han gjorde.
Kjærligheten suger når man er lenket til en plageånd.
Og når den plageånden er en svindler, hva gjør man så?
Man venter bare på den neste svindelen.
Hva? Hva er det?
Jeg mistet stipendet.
Jeg kan ikke betale selv. Jeg får ikke studentlån.
Det er for sent, så...
Hvor mye koster de siste to semestrene?
Ja. Dere hørte meg.
Dumme meg betalte for hans siste to semestre.
Jeg var fremdeles med mannen min. Jeg beholdt ham, ikke sant?
Min løgnaktige og utro drittsekk av en mann. Der hadde du meg.
Sikker?
Jeg kunne ikke engang tro mine egne ord.
Du trenger ikke å dømme meg. Jeg er min egen jury.
Og jeg hadde alt felt dom over meg selv.
Jeg var skyldig i dumhet.
Så gjett hva han gjorde da jeg skrev ut den sjekken?
Du gjettet riktig.
Drittsekken hadde ikke engang en ring.
Denne er midlertidig.
En dag skal jeg erstatte den med tre diamanter.
En stor en i midten for kjærligheten vår,
og en gul en på denne siden,
som skal minne oss om å alltid se mot solen.
Og en sjokoladefarget på denne siden, som skal minne oss
at dystre tider kan komme.
Og så hørte jeg meg selv si...
Ja!
Ja! Ja!
Den mannen bedro deg, og du mistet nesten livet.
Hva skjer når han gjør noe mot deg neste gang?
Det vil ikke...
Å nei, si ikke at det ikke blir en neste gang.
Den mannen får alle mulig varsellamper til å blinke. Og nå vil du gifte deg med ham?
Dette kan jeg ikke og vil jeg ikke finne meg i!
Om du gjør det, kommer ikke jeg til å være der!
Det gjør jeg ikke.
June.
Dette er et feiltrinn.
Og likevel gikk jeg opp kirkegulvet
med flere spørsmål i hodet enn blomster i buketten.
Jeg klarte ikke å la være å se på de tomme stolsetene
der søstrene mine skulle ha sittet.
Jeg kunne ikke tro at de ikke kom.
Men jeg skulle ha skjønt det. Jeg var jo ikke engang sikker på hvorfor jeg var der.
Sarah sto fremme ved alteret. Hun var forloveren min og heiet på oss.
Hun elsket tanken på oss. Jeg gjorde det vel, jeg også.
Men tanken på oss var bedre enn virkelighetens versjon.
Og der sto Robert og smilte ved alteret...
Idet jeg gikk som en møll mot flammen.
Jeg erklærer dere herved for rette ektefolk å være. Du kan kysse bruden.
Brent.
Årene gikk forbi like fort som sekundene på min mors store veggur.
Og for hvert klokkeslag var det et minustegn fra kontoen for noe.
Noe han trengte.
Forsyninger til batteriet, bøker til forskning, metall, plast.
Alltid noe.
Og etter hvert som pengene forvant, forsvant også følelsene hans for meg,
toleransen og tålmodigheten hans for meg.
Pokker. Sa jeg nettopp at jeg ble tolerert?
Du må ta en titt på dette. Jeg er bekymret.
- Stemmer dette? - Ja.
Pokker.
Jeg skal få meg en jobb. Jeg skal prøve å hjelpe til.
"Prøve"?
Jeg kan ikke fatte at drittsekken sa "prøve".
Men du vet det blir vanskelig for meg å studere, jobbe og forske på dette.
Men jeg skal prøve. Det skal jeg. Det skal jeg.
Av en eller annen grunn smilte jeg bare.
- Jeg trenger bare litt mer tid. - Ok.
PRESCOTT & HOWARD ANSETTER HILDERBRAN
- Hei, Miss Hilderbran? - Ja.
- Jeg heter Robert Gayle, jeg har... - Jeg vet hvem du er.
Kan du slutte å ringe og skrive brev?
Det funker ikke sånn. Det gir deg ikke innpass.
- Det er et lotterisystem av en grunn. - Jeg vet det, men kan du bare...
Sarah hjalp meg å få jobb som en kontorassistent der hun jobbet.
De trenger dem innen i morgen.
- Beklager. - Sarah.
Overtidsbetalingen er god.
Jeg hadde faktisk to jobber.
Jeg dro derfra for å vaske kontorer om kvelden.
Hva enn jeg måtte gjøre for å slippe å be søstrene mine om noe.
Jeg måtte bare...
Jeg måtte bare komme meg gjennom det neste året.
Jeg tenkte: "Bare jobb hardt, jente. Denne mannen elsker deg."
Ja!
- Robert. - Å, vennen!
Du har alle lysene på i hele huset.
- Strømregningen sist måned var $ 300! - Dette vil ikke koste noe.
Det er batteriet mitt! Det gir strøm til hele huset.
Snakket du med en elektriker, Robert?
Hvordan det?
Å herregud! Å herregud!
Beklager.
Ikke bare brant han min mors hus nesten til grunnen,
han brant opp alt det elektriske.
Det funket nesten.
Reparasjonskostnader? $ 37 000. Det var det.
Vi satt dypt i gjeld.
Jeg ødela i alle fall ikke noe.
Thomas Fry.
Men så kom dagen som jeg hadde ventet på.
Robert Gayle.
Jeg var så lykkelig.
Jeg var sikker på at livene våre ville endre seg alt neste dag.
Jeg var sikker på at problemene våre lå bak oss.
Han skulle jo på tre jobbintervjuer.
Hver jobb hadde en årlig begynnerlønn på $ 150 000.
Jeg var så opprømt, men...
Hvordan kunne alle tre avslå deg? De rekrutterte deg jo.
Da jeg var 15 år, var jeg med i en gjeng,
og vi ranet en dagligvarebutikk.
Jeg ble siktet som en voksen, og jeg sonet to år i fengsel.
Jeg trodde jeg kunne få det slettet fra rullebladet siden jeg bare var 15,
men det er fremdeles der...
Og ingen vil ansette en forbryter.
Du aner ikke hvor mye jeg gledet meg til en pause.
Et pusterom.
Til å slappe av og la ham ta seg av meg til en forandring.
Men så fikk jeg høre dette.
En forbryter.
Og det sier han først nå? Denne jækelen sier dette til meg nå!
Bondefangeri. Skjønner du?
Det er ikke verdens undergang.
Jeg har en idé.
Jeg har løst alle feilfunksjonene. Nå er det bedre enn før.
Jeg må bare få det til Prescott.
Han vil like det. Jeg sender fremdeles brev.
Jeg går forbi og ringer. Og jeg skal ringe sekretæren.
Jeg vet vi har dårlig råd.
Men om vi pantsetter huset,
kan vi betale for resten av forskningen
og gjøre det førsteklasses med nytt design. Jeg vet det vil funke.
Ok. Se på meg, Mel. Jeg vet det vil funke.
- Nei. - Kom igjen.
Ikke gi opp troen på meg nå.
Stol på meg, er du snill.
Det vil gå bra. Jeg vet det.
Hva faen?
Jeg følte meg presset opp i et hjørne. Jeg hadde ikke noe valg.
Jeg kunne ikke fortsette slik. Jeg kunne ikke jobbe på denne måten.
Kom igjen.
Så jeg måtte falle for bondefangeriet. Jeg satt for dypt i det til å trekke meg.
Så gjett hva dumme meg gjorde?
Min mors hus.
Et hus som var nedbetalt, som hun etterlot til meg.
Huset som hun hadde jobbet hele livet for å betale for.
Jeg pantsatte det.
Melinda!
Jobbet for å forhindre søstrene mine i å finne ut hva jeg hadde gjort.
Og hver gang jeg så ham sove i sengen,
mens jeg dro til en av mine to jobber, ble jeg sint.
Jeg ble indignert.
Og dette var min daglige rutine.
Drittsekken fikk seg strøjobber iblant,
men de dekket som oftest ikke engang regningene.
Hvordan lever to mennesker seg gjennom to tiår og går glipp av alt?
Hvert eneste øyeblikk.
La meg si deg hvordan. Man føler seg bare fanget.
Men faen ta det, denne fellen skulle ikke få ødelegge meg.
Eller gjorde den det?
Noe av det tristeste ved livene våre var at vi bare eksisterte.
Ingen fargelegging utenfor strekene, ingen spenning, ingen...
Ingen barnefødsel ettersom vi ble eldre,
eller hans eller hennes første steg, eller hans eller hennes skoleavslutning.
Ingen milepæl for årene som gikk forbi.
Det var ingen faresignaler.
Atten år fløy forbi som dager.
Hvordan skjer det?
Diana.
- Jøss, du ser flott ut. - Robert Gayle.
- Hvordan har det gått med deg? - Bare bra.
- Herregud, jeg har ikke sett deg siden... - Ja, ja.
Hun ødela bobilen din. Jeg klandrer henne ikke. Du skulle ha vært ærlig.
Vi var unger.
Men du løy for meg også, Robert.
- Jeg visste ikke om henne. - Ja, jeg vet det. Beklager.
Uansett. Hva skjedde med henne?
- Jeg giftet meg med henne. - Ok.
- Hva gjør du her? - Ja, hør her.
Jeg har sendt brev til Prescott i årevis og fortalt ham om batteriet mitt.
Husker du det jeg jobbet med på skolen?
Nei, dessverre.
Jeg har prøvd å få til et møte med ham.
Jeg fant ut at Miss Hilderbran gikk av med pensjon, og du tok over.
Gratulerer, forresten.
Så jeg tenkte at dette måtte være Gud som hjalp meg.
Nei, dette er ikke Gud. Jeg kan ikke hjelpe deg.
Hva? Hvorfor ikke?
Nei, jeg kan ikke. Vi har nye retningslinjer om informasjon.
Men hør her, Robert, det var skikkelig... Det var hyggelig å treffes.
Kan jeg spandere en kopp kaffe på deg en dag?
Ja visst, om du inviterer med kona di.
Hør her, jeg er ikke utro mot kona mi. Dette er i forretningsøyemed.
- Jeg kan ikke hjelpe deg. Beklager. - Jeg vet det. Jeg forstår. Jeg bare...
Jeg trenger bare litt råd.
Ok. Her er kortet mitt.
Jeg tar som oftest en kaffe på Q & A
på 52nd Street klokken sju om morgenen.
- Om du tilfeldigvis er der... - Ja.
...så kan vi kanskje ta en prat, ok?
- Ok, takk. Vi treffes kanskje der. - Ok.
Carly, kan du skaffe meg mappen på Robert Gayle?
Du vil ha mappen til psykoen
som har sendt brev hit siden før jeg ble født?
Det var det jeg sa.
- Ja visst. - Takk.
- Hallo? - Robert Gayle?
- Ja. - Jeg heter Melvin White.
Jeg er sikkerhetssjef ved Prescott & Howard Industries.
Jeg ringer for å opplyse
deg om at du er oppført som en trussel i systemet.
Du skal ikke sende flere brev til kontoret,
eller kontakte eller besøke noen av våre ansatte.
Du må holde deg minst 300 meter unna næringsparken.
Kommer du nær bygningen igjen, blir du arrestert.
Faen!
Helvete!
Hva skjedde?
De vil ikke treffe meg.
Prescott. De vil ikke treffe meg!
Ok? De vil ikke!
Alle disse årene var bortkastet!
Pokker ta. Jeg ville dette for vår skyld. Jeg ville at det skulle gå vår vei.
Jeg ville gi deg den ringen.
Leiligheten, båten, privatflyet. Jeg ville at du skulle få alt.
Har du noensinne spurt hva jeg ønsket meg?
Jeg vil bare at du skal få deg en jobb. Hjelpe meg jevnt og trutt, det er alt.
Nå som vi vet at dette batteriet ikke vil fungere...
kan vi legge det bort, ok?
For nå er det overstått. Det er forbi.
Gå videre. La oss bare gå videre.
Ok?
- Jeg vet at dette kan fungere. - Vær så snill.
Vær så snill.
Vær så snill. Kom igjen.
Bare en jobb.
- Ok? - Ja.
Jeg skal finne den beste jobben jeg kan.
Vennen.
Om du mister troen på meg nå, har jeg ikke noe igjen.
Si at du elsker meg.
Jeg elsker deg.
Det gjør jeg.
Men jeg er så trøtt.
Jeg er så trøtt.
Kom igjen!
Hei, jeg heter Robert Gayle og dette er kona mi, Mel.
Hei, jeg heter Melinda Gayle.
Og vi er så begeistret over å vise min nye oppfinnelse!
Den heter: "The Gayle Force Wind".
Og den gir strøm til dette rommet nå.
Melinda?
Hei.
Visste du at huset er nær ved å bli solgt ved tvangsauksjon?
Gjorde du det?
Den fandens Audra i banken.
Hun skal ikke sladre om mine anliggender.
Mel, hun er kusina vår.
Visste du at dette huset er nær ved å selges på tvangsauksjon?
Ja, batteriet mitt er så å si klart for...
Vi kjenner alle til det pokkers batteriet.
Den dritten vil aldri fungere. Det er en vits.
Skaff deg en jobb og hjelp henne.
- Nå holder det. - Ja, hold opp.
Vi må kunne snakke om dette.
Melinda, dette er mors hus. Vi vokste opp her.
Og du pantsatte det for ham?
Han trenger å komme seg i arbeid. Hvorfor finner du deg i denne dritten?
- Hvorfor? - Gi deg.
Flytt deg, Kalvin.
Alt faren vår gjorde for å beholde dette huset.
Og så skal du miste det? Jeg visste dette ville skje.
- Ok, ok. Hør her. - Jeg visste det.
Vi kjenner til problemet, og vi vet du ikke har pengene.
Sa Audra det også?
Vi prøver å hjelpe deg, Mel. Hør her. Vi har en plan.
Fortell henne om planen.
Kalvin og jeg gikk til eierne av en av restaurantene vi leverer for.
Han vil forskuttere penger for fremtidige leveranser tre uker av gangen.
Men om vi roter dette til, tar han varebilene våre.
Jeg liker ikke dette i det hele tatt.
Det går bra. Vi prøver bare å hjelpe.
- Vi jobbet ræven av oss for de varebilene. - Hold opp!
Hør bare her.
Du må bare hjelpe oss med å overholde kravene.
Du må kjøre, og du må levere på tiden.
Det er alt.
Vi kan få dette tilbakebetalt på tre måneder.
Men du kan ikke være sen.
Du kan ikke gå glipp av en levering eller henting, ellers mister vi alt. Alt!
- Og vi kan ikke betale deg. - Og vi burde ikke gjøre det.
Han bryr seg ikke om noe eller noen annen enn seg selv.
Lov oss at du gjør dette, Robert.
Og at du gjør det riktig.
Lov oss det.
Ja.
Jeg er med.
Ser dere? Han er med.
Vi ses på depotet i morgen tidlig klokken seks.
Jeg kommer.
- Og jeg skifter ut låsene. - Vi prøver bare å hjelpe, Mel.
- Hun må ville hjelpe seg selv - Du har rett.
- God kveld - Kl 6.
Han kommer. Bare gå.
Vet du hvordan jeg vet at du ikke elsker meg lenger?
Du tok meg ikke engang i forsvar.
Den drittsekken sa faktisk det til meg.
Han sa faktisk det.
En ny morgen. Ikke noe kyss eller klem.
God morgen.
Enda en natt der han sov nedenunder.
Til å begynne med gjorde det meg trist.
Så begynte jeg å bli sint.
Det er bra.
Ikke sant? Det er bra. Han jobber i det minste.
Ja visst.
Men han er så sint på meg.
- Er han det? - Ja.
Han rører meg ikke. Han sover nedenunder.
- Vi har ikke hatt sex på flere måneder. - Jaså?
Ja, det er som om vi er romkamerater.
Han er i det minste en romkamerat med en jobb.
- Akkurat. - Jepp.
Men jeg kjenner den mannen.
Og han er svært seksuell.
Om han ikke får det fra meg, får han det fra noen andre.
Nei, Mel, nei. Det tror jeg ikke et dugg på.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
Ja. Ha lærte leksa si før dere ble gift.
Ok.
Om han er utro, bør han be til Gud om at jeg ikke finner ut av det.
Ja, for vår alles skyld.
- Gi deg. - Du er litt sprø.
- Du! - Du vet det.
Jeg elsker kona mi, og jeg vil bare gjøre så mye for henne.
Og hun har gjort så mye for meg.
Om du kan ta en titt på "Gayle Force Wind",
vil det virkelig, virkelig endre denne planeten.
The Gayle Force Wind
De trenger denne leveransen innen kl 11 denne formiddagen.
- Det er en stor en. - Ok.
De har en bedriftslunsj eller noe slikt.
Hele ledelsen er til stede, og fisken må være fersk.
Han vil ha den en time før de åpner. Det er vår største kunde, så ikke vær sen.
- Ok. - Hør her.
LEVERING
Du har gjort det råbra her. Fortsett det gode arbeidet.
Bry deg ikke om Moore-søstrene. De står hverandre bare nær.
Ja. Ja, jeg vet det.
Du.
Så du skal ikke si noe til ham?
Ikke en pokkers ting.
Jeg vil bare at han skal jobbe, som vi alle må.
La meg se, ni ganger 16...
La meg se her.
La meg se.
Tjue-sju...
To...
Ok.
Hva er dette?
Hei, Mr. Prescott. Jeg heter Robert Gayle.
Jeg fant opp et batteri, "Gayle Force Wind".
Jeg ville satt pris på
om du kunne vurdere materialet mitt. Takk.
- Ser du ennå på de videoene? - Ja.
- Er Prescott kommet? - La meg se.
LOVEN
- Ja. - Hei sann. Klokken er 9.30.
Jeg ville bare forsikre meg om at du er der til kl 11.
Ja.
Jeg sporer deg. Det er mye trafikk.
Ja. Jeg nærmer meg.
Du får det til.
- Jeg ringer deg når jobben er gjort. - Ok.
Det siste brevet jeg sendte, var morgenen før dere ringte.
Dere må nettopp ha fått det. Jeg sender ikke flere. Jeg ringer ikke mer.
Jeg har kastet batteriet, så ingen grunn til å true.
Det var synd.
Forskningen din er briljant.
- Jeg har vist den til Mr. Prescott. - Å, herregud.
Han vil treffe deg i dag kl 11.30, men om du har kastet prototypen...
- Nei, nei, nei. Jeg har den. - Rekker du å komme kl 11.30?
11.30?
- Må det være i dag? - Robert, du spøker, sant?
Ja visst. Jeg kommer. Jeg kommer.
Ok, vi ses da.
Pokker ta!
- Kalvin! - Ja.
Ta en titt på dette.
Hvor skal han?
- Faen. - Han svarer ikke.
Vennen.
- Hei, Kalvin. - Du vil ikke tro dette.
- Hva skjer? - Hvor er du?
- Jeg skal til Mel. - Er du med Melinda?
Nei. Ikke ennå. Hva?
- Han ser ut til å være på vei dit. - Hva?
Ja. Møt oss der borte, ok?
- Greit. - Glad i deg.
Kom igjen.
Hei! Hei!
Hei!
Hei, hei, hei!
Beklager. Jeg trenger det. Jeg trenger det.
- Det? - Ja.
Ja visst.
Du, Mel.
Søstrene dine er her, Mel.
Dette kan mulig være bra.
Vet du hva som er det siste en kvinne vil høre om mannen sin?
Det at han bedrar henne.
Vent, jeg kommer.
Og den siste personen i verden hun vil høre den dritten fra,
er det forbanna familiemedlemmet som sa han ville gjøre det.
- Du vil ikke tro dette! - Hva faen feiler det deg?
Vi vil miste vår største kunde!
- Hvor er nøklene? - La meg vise deg.
- Her. - Hva feiler det deg?
- Prøver du å ruinere oss? - Jeg beklager!
- Glem det. - Jeg beklager.
Du vil ikke tro dette, vennen.
De ringte om batteriet.
Prescott ringte, vennen.
Hva er dette?
Hvorfor lå lommeboken hennes i varebilen din?
Hva?
Etter alle disse årene
roter du fremdeles med henne, eller hva?
- Etter alt vi har vært gjennom? - Nei.
Vennen, nei. Jeg lover deg det. Jeg støtte på henne.
Den må ha ramlet ut i varebilen.
Hvorfor var hun i varebilen, Robert?
Hør her.
Hør her, jeg må dra.
- Du må dra? - Jeg lover deg at det ikke vil...
Jeg forklarer alt når jeg kommer tilbake.
Robert, går du ut den døren, kommer du ikke tilbake.
Prescott ringte meg. Jeg må dra. Jeg må dra.
Så du stikker bare?
Du stikker bare?
Hvor skal du?
Hvor skal du? Hvor skal du?
- Jeg trenger nøklene. - Du får ikke en dritt!
- Stikker du bare? - Jeg må dra. Gi meg nøklene!
Nei! Ta dem.
Ta dem, er du snill. Jeg kan ringe purken og få deg arrestert.
- Ta dem - Faen, du forstår ikke!
- Jeg må treffe Prescott! - Hva? Henne?
- Nei! - Etter alle disse årene...
Jeg gjorde ikke noe, vennen!
Vennen! Mel!
- Slipp meg. Slipp meg! - Hold opp! Nei!
- Slipp meg! - Nei! Mel, Mel, gi deg!
- Mel, du må gi deg! - Nei!
- Hold opp! - Melinda!
- Gi meg de forbanna nøklene! - Melin...
Ha deg vekk fra henne!
Ha deg vekk fra søsteren min!
Slipp meg, så jeg kan... Slipp meg! Ikke la ham dra!
- Hjelp meg! - Ikke la ham dra! Slipp meg!
Ikke la ham dra! Dere lar ham dra!
Hvorfor lar dere ham dra? Ikke la ham...
Du bør ikke komme tilbake!
- Kom igjen! - Ikke la ham dra!
Hjelp meg, June. Få henne opp hit. Kom igjen.
Faen ta.
Robert.
Snakk om å gi dårlig førsteinntrykk.
- Du ser fæl ut. - Beklager.
Det blir vrient å overbevise folk at du ikke er gal, når du ser sånn ut.
Bli med meg.
Går det bra med deg?
- Robert. - Kona mi, hun...
Du går jo i oppløsning.
Du la denne igjen i varebilen min.
Stjal du lommeboken min, Robert?
Da la den igjen i varebilen min.
Nei, Robert. Er det dette det handler om?
Fant hun den?
Jeg beklager.
Jeg har ingenting igjen. Ok? Ingenting.
Jeg satte alt på spill for dette møtet med Prescott.
- Jeg vet ikke engang om jeg klarer det. - Se på meg, Robert! Se på meg.
Er dette like bra som forskningen tyder på, er drømmen din gått i oppfyllelse.
Du må legge den personlige dritten til side,
og gå inn der og ta styringen.
Forstått?
Kom igjen.
La det være.
Mr. Prescott, dette er Robert Gayle.
Den standhaftige Mr. Gayle. Som en stormfull vind.
Greit, la oss høre hva du har å by på.
Hva skjedde? Nådde vi frem i tide?
Nei.
Så vi mister varebilene?
Vi kan beholde varebilene.
Vi mistet ham som kunde.
Han gir oss ikke penger til dette huset.
Det vil ordne seg, vennen.
Går det bra med henne?
Nei.
Jeg hadde det ikke bra.
Jeg var på det stedet som skremmer meg.
Det stedet mellom nåtid og raseri. Jeg hadde gått fra sans og samling.
Ingenting annet enn hevn betydde noe.
De sa jeg hadde det fra min far, men hans var rolig.
Mitt?
Jeg ville brent et hus til grunnen med meg idet,
for å ramme den jævelen som hadde gjort meg urett.
Og LiPo-en og nikkelen og "Gayle Force Wind"...
Greit, jeg har hørt nok.
Teamet vårt har mottatt forskningen din.
De tror det kan fungere, selv om du ikke har en prototype.
Vi vil tilby deg $ 800 000 i dag
for notater, forskningsarbeid og alle planer du måtte ha.
Du vil måtte undertegne en konkurranseklausul.
Åtte hundre tusen...
Du vil kjøpe arbeidet mitt?
Ja.
Det er slik det fungerer.
Vi er villige til å skrive ut en sjekk i dag.
Ikke ta det ille opp, Mr. Prescott. Jeg har ikke til hensikt å selge verket mitt.
Jeg vil beholde opphavsretten og bevilge deg bruk for en periode.
Når dette når ut på markedet, vil selskapet ditt tjene millioner.
Det er bare rett og rimelig at jeg tar del i den gevinsten.
Ja, men jeg tar all risikoen og bruker alle pengene på finpussingen.
Åtte hundre tusen dollar er mitt tilbud til deg, Mr. Gayle.
Og det står ved lag.
Godta det eller la være.
Jeg må si nei.
Jeg beklager å ha kastet bort tiden deres.
Ja visst. Ok.
- Takk. - Beklager, Mr. Prescott.
Robert. Robert!
Vent, Robert!
Jeg kan ikke godta den avtalen.
- Det er mye penger. - Ikke for ham.
Dette er livet mitt.
Hva har jeg gjort?
Jeg beklager.
Robert, beklager, særlig om det med lommeboken.
Robert. Robert.
La meg bare få si dette.
Jeg gjorde ikke noe med Diana.
Jeg fant ut at hun jobbet for Prescott,
og vi tok en kaffe for å snakke forretninger. Det var alt.
Hun satte seg i varebilen fordi faren
var en sjåfør eller noe slikt.
Og lommeboken falt ut av vesken.
Jeg vet at det ikke gir noen mening,
men det er sannheten.
Og grunnen til at jeg ikke leverte de varene,
er fordi Prescott ringte meg,
for å se batteriet.
De tilbød meg $ 800 000. Han var klar til på skrive ut sjekken i dag.
Og om jeg hadde hatt en prototype, ville det sikkert vært mye mer.
Åtte hundre tusen dollar i dag?
- Ja. - Du må ta de pengene.
Jeg kan ikke.
Det finnes ikke noen penger. Han lyver.
Vennen...
- Kan vi snakke på tomannshånd? - Ja visst.
Ja visst.
Bare la meg skjønne dette.
Ei tilfeldig hurpe som jeg fersket deg med før,
var i varebilen din og la igjen lommeboken sin?
Dette huset skal selges på tvangsauksjon.
Og du takket nei til en sjekk pålydende $ 800 000,
som Mr. Prescott skulle skrive ut til deg i dag?
- Er det dette pisspreiket du selger meg? - Dette er ikke pisspreik.
- Så ring og takk ja til tilbudet. - Det er ikke et godt tilbud.
- "Det er ikke et godt tilbud".
Så jeg bare mister min mors hus?
Jeg skal kjøpe et større hus til deg.
Faktisk
skal vi bo i en høyblokk med utsikt over byen.
Og den diamanten...
Den skal du få.
Og privatflyet Mrs. Gayle.
Vi skal lykkes, vennen. Nå skjer det.
Nei, det skjer ikke.
Nei, vi vil ikke lykkes.
Du hadde en god kvinne.
Jeg ville gjort alt for deg.
Og jeg gjorde det.
Og du lyver og du bedrar meg.
Du er en jævla taper.
Ikke snakk slik til meg.
Jeg er ferdig med deg. Ferdig.
Du må ta med deg dritten din og komme deg ut herfra.
Jeg vil skilles.
Mel.
- Vær så snill, Mel. Jeg elsker deg. - Nei.
Vær så snill.
Gjør du virkelig dette?
Hvorfor går du ikke og finner den hurpa og lar henne gi deg husly?
- Kom deg ut. - Mel.
Kom deg ut!
Kom igjen. Du bør dra.
Jeg drar ikke.
Du kjenner meg.
Du vet at jeg kan være djevelen selv.
TSJAJKOVSKIJ
Tre måneder senere mistet jeg min mors hus.
Drittsekken ringte ikke engang for å høre hvordan det gikk med meg.
Han brydde seg ikke engang.
Han var ferdig med meg.
Han hadde fått alt han kunne få.
Han var vel på utkikk etter sitt neste offer.
Uten å bry seg om at jeg var ruinert.
Jeg kan ikke fatte at jeg lot den drittsekken...
Faen.
ER DU TIDLIGERE STRAFFEDØMT?
Jeg var ydmyket.
Jeg måtte flytte inn med søsteren min.
Å bo hos søsteren min på min alder?
Alt jeg trengte, var en flokk med forbanna katter.
Faen ta ham!
Hvem faen tok mobilen min?
Jeg hadde kastet bort for mange år på Robert.
For mange år der jeg følte meg ensom sammen med ham.
Det var på tide for meg å gå videre, og det samme syntes Brenda.
Så hun kastet ikke bort tiden på å prøve å koble meg med Devon.
Hun hørte at han var skilt.
Selv om jeg protesterte, ringte hun ham og vi gikk ut.
Skilsmissen min var ikke engang endelig, men hva faen?
Så der var jeg, ute med en mann.
En mann som kunne ta regningen.
Og som krevde oppmerksomhet idet han steg inn i et rom.
Alles øyne på ham.
Og likevel føltes det merkelig.
Det føltes fremmed. Det føltes galt.
Det var som om jeg startet på nytt,
og lærte hvordan ting egentlig skulle være.
Og jeg tenkte på Robert fra tid til annen.
Noen ganger med sympati, men som oftest med sinne.
Særlig da jeg så opp og fikk øye på ham.
Der sto han pokker meg i oppvasken.
Alle pengene jeg sløste på å hjelpe ham, og der står han på det jævla kjøkkenet?
Av alle restauranter!
Jeg ble sint på nytt.
Jeg ville ha mine $ 1 234 908,07.
Og det er når han har betalt tilbake hver dime,
og så halvparten av alle regningene for alle de årene.
Det ser ut som om han må vaske opp mye for å betale meg tilbake.
Faen heller, jeg gir opp. Bare gi meg en skilsmisse.
Beklager at jeg er sen.
- Det er en familieskilsmisse, ser jeg. - Hun ville ha oss her.
Er advokaten din her, Mr. Gayle?
Jeg har ikke råd til advokat.
Nei, ikke når du jobber i oppvasken.
Du er en gjest i denne meklingen.
Vær så snill.
Er du sikker på at du vil gjøre dette?
Jeg elsker deg fremdeles så høyt.
Det gjør jeg.
Vi er innstilt på at du kan beholde bilen og klærne dine.
Nei. Dere kan beholde det.
Behold alt. Jeg vil ikke ha noe.
Jeg vil bare si dette, så er jeg ferdig.
Mel, jeg er så lei meg for at jeg ikke kunne være det du trengte.
Men jeg...
Jeg var aldri utro mot deg igjen, etter at jeg så hva det gjorde med deg.
Jeg fant ut hva kjærlighet er for første gang i livet på grunn av deg.
Jeg kan helhjertet si at jeg elsker deg.
Jeg vil alltid elske deg, Mel.
Om forlatelse.
Om forlatelse, Mel.
Vær så snill, Mel, bare...
Bare se på meg.
AVTALE OM SKILSMISSEOPPGJØR
Nå...
Du trenger i alle fall ikke å gi den drittsekken noe mer.
SKILLE
SPLITTE, SEPARERE, DELE, OPPLØSE, BRYTE, KLØYVE, RIVE I STYKKER
Hallo?
- Hallo? - Hallo.
Hvor pokker har du vært?
Noen stjal telefonen min. Beklager.
- Jeg har prøvd å ringe deg hele uken. - Jeg beklager.
Victor ringte.
Han sa du ringte ham for å be ham representere deg i avtalen.
Om det blir en avtale.
Prescott kommer tilbake. Vent og se.
Bare kryss fingrene.
Jeg ba Victor om adressen og telefonnummeret ditt,
og han sa han måtte vente på å høre fra deg.
Hva skjer, Robert?
Jeg er bare...
Vi er bare på et mellomstadium nå.
Robert, har hun kastet deg ut?
Vi er skilt nå.
Jeg har bodd på Genesis-herberget på 4th de siste tre måneden og jeg er bare...
- Jeg kommer og henter deg. - Nei, Diana.
Går det bra, vennen?
Hun har det bra.
Mer champagne?
Hun feirer skilsmissen sin.
Men det jeg likte best,
var da den drittsekken sa hvor høyt han elsket henne.
Jeg kastet nesten opp.
Jeg trodde aldri at han løy til deg.
Jeg trodde alltid at han elsket deg.
Du, ja, men ikke hun.
Jeg trodde ham. Jeg syntes til og med synd på ham.
Hvorfor er vi kvinner sånn? Hvorfor føler vi skyld når vi ikke gjorde en dritt?
Men der satt jeg og syntes synd på ham.
Jeg var trist over at han aldri lyktes.
At han jobbet i oppvasken.
Hvorfor skulle jeg bry meg?
Så vet du hva jeg gjorde?
Jeg fikk den høye, sexy saken som står der borte,
til å distrahere meg.
Kan vi dra hjem til deg?
- Nå? - Ja.
Jeg beklager.
- God kveld, folkens. - Ha det, Devon.
- Kjør forsiktig. - Brenda.
Vent, vennen.
Dette vil gjøre deg godt.
Takk.
Ja visst.
Du skulle sagt at du bodde på et herberge.
Det spiller ingen rolle.
Jeg vet at du er opprørt over å ha blitt skilt fra kona di,
men hør på meg.
Det ordner seg.
Noen ganger skjer ting bare.
Jeg er overbevist om at når noen forsvinner fra livet ditt, så kanskje...
Kanskje var det meningen.
Kanskje er det ikke meningen at de skal dele det nivået du er på vei mot.
Kanskje du skal legge dem bak deg.
Jeg hater å se deg så knust og nedslått.
Du er en god mann, Robert. Det er du.
Og det vil ordne seg for deg.
Jeg vet det vil ordne seg for deg.
Devon var helt grei i sengen, men han var ikke Robert.
Robert behersket kroppen min. Han kjente formene mine.
Han visste hvordan jeg likte det, litt til venstre.
Robert ville i det minste prøve å holde rundt meg.
Og tanken på ham med en annen kvinne gjorde meg fremdeles sjalu.
God natt.
Vet du hva jeg fant ut?
Sannheten kommer alltid når en mann kommer.
Når Devon var ferdig, var han ferdig.
God natt.
Mine følelser spilte ingen rolle.
Du må kjøre meg hjem.
Du har slitt meg ut. Vil du ikke bli?
Nei! Kjør meg hjem.
Sover du ennå?
Pokker. Faen ta. Jeg kan ikke tro jeg har sovet så lenge.
Jeg må dra til restauranten.
- Jeg ringte dem og sa du har sluttet. - Hva? Hva?
Nei, du aner ikke hvor vanskelig det var å få den jobben.
Hvorfor gjorde du det?
Hva er dette?
BELØP $ 75 000 000 IKKE-FORHANDLINGSBART
Er dette på ekte?
Ja.
Er dette tilbudet?
Ja.
Jeg tryglet Victor om å få fortelle deg det.
Jeg tror nok dette er Prescotts beste og endelige tilbud.
Den beste biten, Robert, er at dette er en lisens for teknologien.
Du eier fremdeles åndsverket.
Du klarte det.
- Mel. - Hva?
Melinda!
- Hva? - Se.
Hva pokker?
- Aldri i livet. - Av sted med deg.
Hvordan går det?
Jeg er opptatt.
Jeg trenger bare ti minutter av tiden din.
Du har to.
Greit.
Jeg ville bare takke deg for at du elsket meg.
Til tider tvilte jeg på meg selv...
Du jobbet på og holdt motet mitt oppe.
Vi blir aldri sammen igjen.
- Greit? - Ja.
- Aldri. - Jeg vet det.
Så hva er dette?
Har du lånt deg en dress og kommer opp hit for å prøve å imponere meg?
For hva?
Batteriet mitt...
Det slo til.
Jeg har underskrevet en avtale, og jeg gjør forretninger med Prescott.
Bra for deg.
Bra for oss.
Jeg vet at skilsmissen er endelig, men jeg vil at du skal ha dette,
for alt du har gjort for meg i årenes løp.
Jeg vet ikke om noen annen kvinne som ville ha tolerert meg,
elsket meg, brydd seg om meg,
trodd på meg.
Jeg klandrer deg ikke.
Som sagt begynte jeg å tvile på meg selv.
Jeg beklager at drømmen tok så lang tid å gå i oppfyllelse.
Men hør her.
Du ga meg to minutter. Tiden er nok ute.
Jeg elsker deg, Mel.
Det vil jeg alltid gjøre.
Jeg glemte det nesten.
MELINDA MOORE - TI MILLIONER
Din mors hus.
Det er ditt igjen.
Det ser kanskje litt annerledes ut inni på grunn av de siste eierne, men...
Det er ditt.
BEKLAGE SEG
Å UTTRYKKE DYP ANGER, SKUFFELSE ELLER BITTERHET OVER NOE.
- Du snakker dagen lang. - Partneren min tar den.
Den er min.
Nå snakker vi. Jeg har dere her.
Greit. Kom an.
- Hei, søs. - Takk, takk.
- Hei, Melinda. - Hvor har du vært?
Du er sen, vennen.
- Hva skjer, Mel? - Ja, jeg vet det.
- Ga Robert deg denne? - Ja.
Sammen med nøklene og skjøtet på mammas hus.
Hva?
Ja, batteriet slo til. Han er i kompaniskap med Prescott.
Jeg ringer banken i morgen tidlig.
Jeg har alt gjort det, og den er gyldig.
Pokker.
Har han gjort det så bra?
Jeg visste han ville gjør det. Fyren er smart.
Når traff du ham, Mel?
Han kom på kontoret mitt og sa han var lei seg, og at han elsket meg,
og at han ville gi meg den.
Hjelpe meg!
Det er så søtt. Vi har aldri hatt den slags penger.
Han fikk det jammen meg til.
Du trodde alltid på ham.
Ti millioner dollar.
- Løs den inn før han ombestemmer seg... - Det gjør han ikke.
La oss ikke ta noen sjanser. Vi går til banken i morgen tidlig.
- Drittsekken kan få kalde fø... - Klapp igjen, for faen.
Hvorfor hørte jeg på dere?
Dere er begge noen triste kjerringer.
Ingen av dere er lykkelige med disse drittstøvlene, og jeg hørte på dere.
- Hold an et øyeblikk! - Nei, nei.
Alle i denne byen vet at Kalvin har en baby i Ellenwood.
Og Casey, du vet hva de sier om deg.
Melinda!
Devon, dra hjem og ring meg aldri igjen.
Du er elendig i sengen.
Du snorker,
og du er for stor til å ha en så liten pikk.
Faen i helvete.
Vent litt.
Hei.
Adressen sto på sjekken.
Ja. Ja.
Og jeg husker bygningen.
For dette er bygningen du sa vi ville bo i.
Du ser så bra ut.
Takk.
Og denne utsikten...
Denne utsikten!
Toppetasjen.
Du sa toppetasjen.
Dette er jo drømmen din. Alt er som du beskrev det for meg.
Jeg er så stolt av deg.
Takk.
Da du sa at du elsket meg,
skjønte jeg at jeg fremdeles elsker deg. Veldig, veldig høyt.
Og jeg skulle ha trodd deg
da du sa at du ikke var sammen med henne.
Men søstrene mine... fordreide tankene mine.
- Alt det ligger bak oss nå, Mel. - Jeg er så glad du sa det.
Beklager at jeg er sen.
Dette er Melinda, ekskona mi.
Hei.
Jeg heter Diana. Jeg er Roberts forlovede.
Der sto hun.
Hurpa jeg prøvde å drepe for så mange år siden.
Hun sto i leiligheten min, og hadde på seg ringen min,
og så på meg.
Den drittsekken ydmyket meg igjen foran den samme hora.
Tenk at han lot meg åpne hjertet
mens hun var der hele tiden.
Denne hurpa levde livet mitt,
det som jeg hadde kjøpt og betalt.
Han likte alltid å gjøre det i dusjen,
for han sa det minnet ham om oss da vi møttes i regnet.
Skjønner du hvorfor jeg hater regnet?
Jeg er sikker på at han var med den hurpa i dusjen.
Det skulle ha vært meg.
Smakte henne.
Knullet henne.
Brukte det jeg hadde lært ham.
Brukte mine triks på den tøyta.
Og jeg vet at Nina var i nærheten.
Nå lå nok Robert tett inntil henne.
Og pustet varsomt mot nakken hennes.
Jeg kan fremdeles kjenne den svake duften av whisky fra ånden hans.
Jeg kjenner den mot nakken min.
Hurpe.
Og hun flyttet bare rett inn?
Å nei. Jeg tror ikke det.
Jeg prydet den kronen med hver en juvel,
og jeg nekter å la en annen hurpe gå med den.
GAL
SINNSSYK, SPRØ, FORSTYRRET, UBALANSERT, SINNSFORVIRRET,
USTABIL, IRRASJONELL, SKRULLETE, FORRYKT
Jeg kunne ikke tro det.
Han kunne bare forlate meg.
Han sa han elsket meg,
men han flyttet henne inn i mitt sted, som om jeg aldri fantes.
Jeg klarte ikke å spise eller sove. Alt jeg gjorde, var å tenke på ham og henne.
2HOT♪DIANA LASTET OPP TO BILDER.
Jeg hadde varsler på alt. Hver gang den hurpa la ut noe, visste jeg det.
OPPDATERTE STATUSEN SIN. BLE TAGGET I ET BILDE.
Og vet du hva? Alt han sa til meg.
Han ville ta meg med til Paris, og der var de i Paris.
Han ville ta meg med på privatflyet vårt,
og der var de.
Døgnet rundt fulgte jeg med på siden hennes.
Jeg kunne ikke for det.
Bryllupsideene hennes. Og henne.
Hun valgte til og med kjole fra den samme designeren jeg hadde villet bruke.
Fra samme forretning.
- Har deg. - Vennen.
- Vi er... - Jeg slipper deg ikke.
- Ok. - Vi går. Gjør deg klar.
Ok.
Ikke ennå.
- Kom igjen. - Nei, bare... Sånn.
Greit.
- Kan jeg åpne øynene? - Du kan åpne dem nå.
Se bak deg.
Overraskelse.
Å, herregud!
The Mrs. Gayle.
Jeg sa jeg ville kjøpe henne til deg.
Jeg elsker denne. Jeg elsker denne!
Å, herregud. Jeg liker denne, men i hvit. Ja?
Hva med denne? Idet du vinker farvel til gjestene.
Perfekt! Jeg elsker den. De vil elske den!
Hei, John.
Hei, vennen. Se på denne.
Hva syns du om denne til vår "bon voyage" og jeg vinker farvel?
- Vakker. - Ja, er den ikke pen.
- Kan jeg snakke med deg? - Ja visst.
Skal vi snakke videre om bryllupet i morgen, John?
En annen gang? Ok.
- Ok, takk. - Takk, John.
Hva...
Melinda, hun...
Hun saksøker oss.
Hun hevder at avtalen fant sted før skilsmissen.
Vi vet begge at det ikke er sant.
Ja, jeg vet det. Det er bare så trist.
Jeg ringer Franklin.
Jeg snakket med ham om henne i morges.
Hva? Hvorfor?
Jeg ville ikke si noe, men jeg har fått 3300 stygge kommentarer fra en "Pissed".
- Det er selvfølgelig Melinda. - Jeg snakker med henne.
- Nei. - Jeg kan gi henne mer penger.
Nei, det dreier seg ikke om penger.
Du kan ikke forhandle med galskap.
- Det ordner seg. - Ja.
Mel?
- Mel? - Hei, Sarah.
Hei. Hei.
Hun ringer ikke til oss.
- Vi burde ikke være her. - Noe er galt.
Det er ingen god idé å gå inn der. Kom an!
Hvor skal du? Hva er...
Er det fremdeles så enkelt å komme seg inn?
Melinda.
- Melinda? - Melinda.
Melinda, hvor er du?
Mel?
Hva er det som skjer...
- Hva faen er alt dette? - Hva?
Å, herregud.
Å, herregud. Hva er...
Vi er sikre på at han inngikk avtale med Prescott & Howard Industries
mens han fremdeles var gift med klienten min, ærede dommer.
Han mottok også all investeringen
for Gayle Force-batteriet fra min klients inntekt alene,
og pantelånet på familiehjemmet, som hun mistet.
Advokat...
DOMMER SANDFORD DANIELS
...jeg ser på alle datoene i kontraktene, og e-postkorrespondansen,
og en erklæring fra Prescott & Howard Industries.
De bekrefter at avtalen ikke ble tilbudt
før lenge etter at Mr. Gayle og klienten din var skilt.
Og med tanke på at det ikke var ham, men hun som ba om skilsmisse,
er jeg forvirret.
- Ærede dommer... - Jeg er ikke ferdig.
Etter skilsmissen ga han klienten din ti millioner dollar, frivillig.
Og så kjøpte han tilbake familiehjemmet og ga det til henne.
Stemmer det?
Ja, ærede dommer.
Og hvor mye krever du i kompensasjon?
Hun investerte over $ 1,2 millioner i løpet av ekteskapet.
Vi ber om halvparten av verdien av Gayle Force-batteriet,
som later til å overgå rundt $ 150 millioner.
Dette holder. Det er latterlig.
Det er innlysende for retten at Mr. Gayle har vært mer enn rettvis.
Jeg avviser denne saken.
Dette er ikke rettferdig.
Jeg bør få halvparten av det han fikk. Det er rettferdig.
Hør her, denne retten har talt.
Skjønner du ikke at han ikke var forpliktet til å gi deg noe?
Dette er en av de mest sjenerøse gestene denne retten noensinne har sett.
Denne saken avvises.
Ærede dommer, det er en annen sak på dagsorden.
Mrs. Moore har trakassert den fremtidige Mrs. Gayle.
Bevismaterialet foreligger her.
Vi ber om et kontaktforbud for både Mr. og Mrs. Gayle.
- Det er jeg som burde få kontaktforbud. - Hold styr på klienten din!
- Melinda. - Jeg trenger ikke å styres.
Jeg er ikke et dyr.
Sendte du disse meldingene?
Dette er USA.
Jeg har ytringsfrihet.
Dette er trusler.
Du kan havne i fengsel, Mrs. Moore.
Gjentar dette seg, havner du der.
Kontaktforbudet innvilges.
Mrs. Moore,
du skal holde deg 300 meter unna Mr. og Mrs. Gayle.
- Forstår du? - De er ikke gift.
Hold deg unna begge to.
- Er det tydelig nok for deg? - Ja.
Vent. Kom igjen!
Melinda!
- Kom igjen! - Mel, ikke!
- Det går bra. - Stopp, stopp, stopp.
La dem gå.
- Melinda, nei. - Melinda!
Dette er Melinda, og jeg sender direkte på nettet.
LIVE MEL2022 ER LIVE
Jeg vil at dere skal bevitne denne uretten.
Den hora lå med mannen min.
Og han etterlot meg ikke noe...
- Slutt nå. - Det holder!
Hold opp!
Mel, dette er ikke sunt. Jeg mener alvor. Du må gi slipp på ham.
- Jeg vil ikke snakke om ham. - Greit, la oss snakke om søstrene dine.
De elsker deg og er urolige for deg.
Og det er jeg også. De greiene vi fant hjemme hos deg.
- Det var... - Vent nå litt.
Dro dere hjem til meg?
Ja.
- Dere jævler vil ikke hjelpe meg. - Bli med meg og la oss prate om det.
- Melinda, bare... - Nei, jeg ser hva som skjer.
- Melinda. - Faen heller. Jeg drar til June.
Takk for at dere kom.
Vi er bekymret for Melinda.
Hun har gått fra konseptene over dere to.
Vi skal prøve å få en dommer til å tvinge henne til å få hjelp.
Det kan være en god idé.
Men i mellomtiden må dere være forsiktige.
- Ja. - Ja.
Begge to.
Vi har kontaktforbudet.
Dere bør leie inn vakter under bryllupet.
- Ja. - Seriøst.
Hør her, jeg vet hun er fortvilet.
Som du sa, kjenner jeg søsteren deres. Når hun får roet seg ned, blir alt bra.
Om du tror det, kjenner du henne ikke i det hele tatt.
Å, herregud. Nei, nei, nei. Dere to kan ikke være her nå.
- Hun kommer rett bak meg. - Å, faen.
- Hva faen gjør dere her uten tillatelse? - Vennen.
Hva driver dere med?
- Snakker om meg? - Nei.
- Bak ryggen min? - Melinda.
- Var det derfor du tok henne med hit? - Nei! Nei!
- La meg snakke med henne! - Nei!
Dere får ikke holde meg tilbake! Nei!
Den hurpa skal vite at det er min bil!
- Melinda! - Hvorfor tok du henne med hit, Robert?
- Det er bilen min, hurpe! - Det er ikke verdt det.
- Det er bilen min! - Nei! Nei!
- Dra! - Slipp meg!
Det går bra. Greit! Ok!
Det går bra.
Det går bra. Det går bra.
Slutt å behandle meg slik.
Hvorfor lot dere ham ta henne med hit?
Så respektløst! Hva slags familie er dere?
Hva med meg?
- Herregud! - Melinda!
Melinda!
DIANA WELLS LIKER DETTE
Hei, kan jeg hjelpe deg?
Nei, jeg titter bare.
Takk.
Sånn.
- Den er så pen. - Ja, jeg liker knappene.
DIANA WELLS TILPASSET AV ANGIE 4. AUG.
Vent!
Og hun ødela den blivende Mrs. Gayles brudekjole.
Denne retten ber om unnskyldning. Jeg skulle ikke ha vært så overbærende.
Det er i orden, ærede dommer. Kjolen passet uansett ikke lenger.
Den lille vokser ganske fort.
Hva skal til for at du følger rettens påbud?
Det er innlysende at du ikke tar saken på alvor.
Du får ikke fortsette å trakassere disse menneskene.
Er det forstått?
Om du bryter kontaktforbudet,
kan jeg forsikre deg om at du vil tilbringe 40 dager i kretsfengselet.
Jeg mener det. Ett lovbrudd til.
Er det forstått?
Ja, ærede dommer.
Melinda.
Har du noensinne tenkt at saken kan ses i et annet lys?
Kanskje han mente det han sa.
Kanskje bedrageriet ikke er som du tror.
Vil du gi den muligheten rom?
Ville du føle deg bedre om han var virkelig oppriktig,
og han hadde gode hensikter?
Jeg tar ikke feil.
Du er akkurat som alle andre.
Ser du...
Jeg er uheldig, og det er min feil.
- Jeg sier ikke det. - Du sier det.
Jeg ville bare vite om du ville tenke over det.
- La meg stille deg et annet spørsmål. - Ok.
Har du hørt om borderline personlighetsforstyrrelse?
- Det er når en person har... - Vet du hva?
Jeg gjør ikke dette.
Faen ta deg og dette vrøvlet.
Jeg er ikke gal.
Hva?
Gi deg med dette vrøvlet.
Faktisk så gir jeg meg.
Vi er samlet her på denne...
Den hurpa sløste ikke med tiden på å ta over livet mitt.
Jeg kan bare ikke fatte at Robert giftet seg med den hora
og ga henne båten min.
Båten min!
Båten med navnet mitt påskrevet.
Hun levde livet mitt.
DIANA & ROBERT INNBYR TIL BRYLLUP
Faen ta henne.
Faen ta ham.
Faen ta dem begge.
HJEM, KJÆRE HJEM
Hei.
Melinda?
Melinda.
UBØNNHØRLIG
UFORSONLIG, NÅDELØS, UBØYELIG, UROKKELIG,
URØRLIG, UBARMHJERTIG, NÅDELØS
Det er en vakker kveld.
Jeg elsker deg.
Se på de stjernene.
Du er den... Hva gjør du?
Jeg vil tappe i badet.
La staben ordne det.
Nei, jeg må reise meg. Jeg må få sjøbein.
Slår du følge snart?
Du vet det.
Ses.
Hvor er brudekjolen min?
- Den hang i skapet, ma'am. - Jeg så den ikke.
- La meg høre med betjeningen. - Ok.
- Er badet alt klart? - Nei.
- Sett deg ned. - Mel. Mel.
Hva gjør du?
Hva gjør du, Robert?
- Kom igjen. Du vet dette ikke er riktig. - Nei.
Det du gjorde mot meg, var ikke riktig.
Hva gjorde jeg?
Ikke lat som om du ikke husker.
Ok, ok. Ok.
Fortell meg det, så jeg er sikker.
Du forlot meg.
Du tok det beste av livet mitt.
Og du ga den hurpa ringen min, leiligheten min,
båten min, livet mitt.
Og du lovet meg de tingene, gjorde du ikke det, Robert?
- Gjorde du ikke det? - Jeg gjorde det.
Jeg gjorde det.
Så hvorfor ga du det til henne?
Du skilte deg fra meg, Mel.
Du forlot meg!
Du kjempet ikke.
- Du kjempet ikke. - Mel.
Nei, du utnyttet meg til å arbeide og forsørge deg til du lyktes.
Du elsket meg aldri.
- Det er ikke sant. Jeg elsket deg. - Så hvorfor?
Hvorfor ga du alt til henne?
Hvorfor er du her med henne og ikke meg?
Du lovet meg for alltid.
Du lovet meg for alltid, og hun var der hele tiden.
Nei. Det er ikke sant, Mel. Jeg bedro deg aldri.
- Så hvorfor? - Jeg bedro deg aldri, Mel.
Aldri.
Jeg elsker deg.
Det vil jeg alltid gjøre.
Bra.
Så få henne til å hoppe av båten.
- Mel. - Kom an. Så vi kan starte livet sammen.
- Opp med deg. Vi henter henne. - Nei, Mel.
Opp med deg!
La oss snakke om dette. Ok, la oss...
- Kom igjen. - Gi meg våpenet.
Bare gi meg våpenet.
- Jeg hørte et skudd! - Det kom ovenfra!
Hva skjer?
Hopp!
Dere bør hoppe!
Mel, hva gjør du?
Mel.
Hvor skal du?
Stopp, di megge, før jeg skyter deg i ryggen.
Gi meg ringen.
- Hvilken ring? - Den ringen, hurpe!
Gi den til meg.
Dere hurper tar kaka.
Den første kona gjør hele jobben og dere horer høster fruktene.
Nei, ma'am. Gi meg den.
Gi den til meg!
Nei!
Robert!
Jeg må stoppe båten.
Ok. Ok.
Dra i gasspaken.
- Ok. Går det bra med deg? - Det går bra.
Ok, vennen.
Du må ta jolla og hente besetningen.
Besetningen?
Hun tvang dem til å hoppe.
- Gå. - Jeg forlater deg ikke!
Gå, vennen. Jeg blør i hjel.
- Robert. - De kan hjelpe meg.
- Nei! - Gå!
Vær forsiktig.
Skynd deg, vennen. Skynd deg.
Robert.
Alt er din skyld, Robert.
Se på deg nå.
Tekst: Vibeche Standal Dart